![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjoNaxNQx_wGEeSPMw18oLlRodvEP8cflE-ik_KXPSijQHfwfAXvZdsO0Ydf8f6tMrJ1JUb_cKCMhSXYY_POSsXrt5MgCkkUx1qzzKLq32hVgNm4q2Dcdz7Hmb0uyf1MCkMyKfg_gHUQVCO/s1600/%C3%ADndex.jpg)
Però no només Catalunya, Espanya i Europa
també han canviat. I l’estat de les autonòmies resultant del pacte
constitucional del 1978 s’ha quedat obsolet per respondre als anhels del nostre
poble. S’ha esgotat i, en conseqüència,
cal procedir a una revisió en profunditat de les relacions entre Catalunya i
Espanya dins el marc europeu.
Cal, per tant, encarar, amb convenciment,
valentia i determinació, un nou pacte constituent. Nou pacte que no es pot fer
des de les èlits polítiques, socials i econòmiques, sinó impulsat per la
ciutadania, amb la participació i el compromís de tots els catalans i catalanes,
que tenim dret a decidir lliurement. Tenim dret a parlar i a ser escoltats,
mitjançant un referèndum o consulta acordat en el marc de la legalitat,
plantejant una pregunta clara a la qual s’hagi
de respondre de forma inequívoca, acceptant o rebutjant el projecte sotmès a consulta. Aquest és el compromís amb
el qual el PSC ens vam presentar a les eleccions catalanes al 2012. Avui, un
any després d’aquells comicis, sembla que encara som al mateix lloc, que el
temps no s’hagi mogut.
Ens trobem en un encreuament de camins on
cadascú interpreta la lletra segons els seus propis sentiments davant
l’evidència que el govern de Catalunya parla i no fa. Crida però no acorda. Gesticula però no avança. Mentre, el govern d’Espanya tanca
portes una i una altra vegada, i lluny d’abordar aquest creixent malestar, nega
i amaga els problemes al mateix temps que emprén una ofensiva recentralitzadora
sense precedents (Llengua, Ensenyament, Igualtat, Justícia, Autonomia local …).
Des del catalanisme progressista hem de
combatre amb tots els instruments al nostre abast aquest creixent bloqueig,
aquest immobilisme constitucional de la dreta espanyola que ens deixa ancorats
en un pacte de fa 30 anys i que es nega a evolucionar, atrapat en inèrcies del
passat. I només ho farem des de la unitat, una unitat que passa avui per la defensa
inequívoca del dret a decidir, sense cap matís. És el punt de trobada. Els
socialistes hi som i hem de continuar sent-hi. És essencial la transversalitat
del catalanisme i fugir del frontisme al que ens condueix la dreta.
Només amb la nostra presència i amb la
nostra participació activa en tot el procès, els socialistes podem continuar
garantint la unitat civil del poble de Catalunya i treballar, des de dins, com
sempre hem fet, per la construcció d’un país a favor de la justícia social, la
igualtat, la llibertat i la solidaritat. Hem de recuperar la força i la
determininació que hem demostrat en tantes ocasions en més de 30 anys de
compromís i de lluita política, hem de recuperar l’actitut propositiva també en
l’àmbit nacional i hem de promoure les reformes necessàries per tal que puguem exercir els nostres drets. Som socialistes i catalanistes
per les mateixes raons.
La societat catalana pateix els efectes
devastadors d’una crisi financera i econòmica que ha acabat sent social i
afectant tothom en el seu dia a dia i està preocupada, enfadada, esgotada per
aquest motiu. Però alhora comparteix majoritàriament l’esperança i la il.lusió
per construir un país millor. És només des d’aquest sentiment en positiu des
d’on es pot construir i avançar.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiCjdwfa8qcOgZ5DwZme-AwZruB3H7AM7Dtn67Fd9flQwZjzs4McomWiVNE_wUtKeWTF1MFwcXmvDyI3uGIhukSGx8L4fjJrSNfyhHN0QrtBiJVsNe-OF4wMGEiaY34y_0R4UCrB5cwWHIN/s200/1978-9.jpg)
* Article publicat avui diumenge, 24 de novembre, el Diari de Tarragona.
0 comentaris:
Publica un comentari a l'entrada